Jeg fikk anmeldelsen fra Holbæk da jeg besøkte min gamle mor.
Samme mønster. Han var maskert og offeret en enslig, eldre kvinne.
Jeg gjorde ingenting. Jeg var redd.
- Hvorfor tror du han slo deg? - Han sa at gamle damer ville ha...
Det var et stygt ord.
Helene Fenger, psykolog.
- Og postmannen, Per? - Han bor sammen med moren.
Han passer med profilen.
Du er jo dum.
Jeg er virkelig lei for det som skjedde.
- Hvordan kjenner du Helene? - Vi har bodd sammen en gang.
- Kan jeg komme inn litt? - Han får ikke vite at du var her.
- Hvem er det? - Per, postmannen.
Anders, moren din døde i morges.
De har funnet ham, postmannen. Han har alltid virket litt skummel.
Hun døde av skam!
Sånn ja...
- Verken DNA eller tapen stemmer. - Da kan vi glemme postmannen.
Han går fortsatt løs.
Anmodning om assistanse
- Dere er på forsiden igjen. - Tobias, du er sen!
"Når kommer sexgalningen til meg? Eldre kvinner spør seg selv..."
Kjære Gry...
Hør på dette. Det er for ekkelt. "Først tok han ut gebisset..."
- Hvem sitt gebiss? - Ingens. Har du bøkene?
- Jeg tar dem etterpå. - Nei, nå! Ellers glemmer du dem.
- Kan du ikke legge bort avisen? - Det er for ekkelt.
- Tenk om han gjør det igjen. - Det gjør han ikke.
- Hvordan kan du være så sikker? - Han tør ikke, så lenge vi er der.
Og vi blir til vi har tatt ham.
Ser du etter noen?
Det er avisen fra fotballklubben.
Postkassen er der.
- Ole? Hvordan har moren din det? - Bedre enn hun tror.
- Hun har visst flyttet på hjemmet. - Hun tror at hun skal dø.
Det er ikke så rart. Bare tenk på stakkars Asta.
Sønnen min liker ikke at jeg bor her ute alene.
- Men nå vokser jo alt så fort. - Du har en fin hage.
- Nå må jeg videre. - Hils moren din.
- IP. - Det er Kirsten.
- Kommer du hjem snart? - Nei, jeg skal til Udby.
- Var det noe spesielt? - Du har fått post.
Gi den til Ulf, så får jeg den.
- Jeg ser ikke Ulf. - Jøss!
- Jeg vet at du sjekket med Lise. - Du sa at du ville bo der.
- Jeg har filmet i Århus. - Unnskyld da.
Jeg flytter inn hos Lise nå.
Så nå kan du dra hjem.
Jeg lar posten ligge. Ha det bra.
God morgen.
- Takk for sist. - I like måte.
Jeg har hørt et interessant rykte. Dere har tatt en masse DNA-prøver.
- Noen napp? - Artikkelen din var imponerende.
- Jeg visste du ville like den. - Vi framstår igjen som dustemikler.
Kanskje dere skulle bli litt mer sjenerøse med informasjonen.
- Du fikk nok. - Du fikk vel ingen problemer?
Jeg ble bare forflyttet til trafikkpolitiet.
- Blir du her? - Hvem vet?
- Det er min tur å by på middag. - Det tror jeg ikke jeg tør.
Maj-Britt..?
- Hvor har du vært? - Ute med fotballavisen.
Har du snakket med Johnny Olsen? Det koster jo ingenting å spørre.
Han har spilt på landslaget. Han kommer ikke til en guttekamp.
- Vil du gå kledd sånn? - Jeg blir ikke med.
- Vi kjente henne knapt. - Klart du skal bli med. Kom nå.
- Har du sett dette? - Hvis jeg bare fikk tak i ham.
- Jeg ville skjære ballene av ham. - Det tror jeg på.
God morgen.
Vi begynner med en gang.
Vi har tatt blod fra alle enslige menn i Udby.
Alle var negative. Vi har to muligheter:
Enten er profilen feil eller så bor ikke mannen i Udby.
Jeg tror på profilen, så vi utvider området geografisk.
Vi kan ta blodprøver på alle menn i Danmark, Grønland og Færøyene.
- Unnskyld, Fischer. - Det er dumt å utvide området.
Fischer har rett. Jeg tror han bor i nærheten.
- Han snakker den lokale dialekten. - Kalundborg og Tuse Næs er likt.
Han kjente Asta Fredriksens hus. Han fant henne med en gang.
Han kan ha gått etter lyden. Kanskje hun snorket.
- Noe nytt om tapen? - Butikken har bare solgt én rull.
Men han husker ikke til hvem. Vi har sjekket bankkortene en måned tilbake.
Da går vi to måneder tilbake.
- Fischer snakker med Winther igjen. - Hvorfor gjør Fischer det?
Han vil høre om hun har kommet på noe mer, og han har ingenting annet.
Du har lest avisen selv.
- Det meste hun sier er fantasi. - Hun nevnte gebisset med en gang.
Enten har hun rett eller så er hun syk i hodet.
Så finner dere jo fort tonen.
Jeg fortsetter å undersøke de lokale sporene.
Konkurrerte dere allerede da dere var sammen?
- Det husker jeg ikke. - Det må ha vært irriterende.
Husker du ikke det heller? Jeg må fortelle deg noe.
- Er du ferdig? - Ja.
Jeg er redd Knudsen har tungekysset med Helene en gang.
Jeg er redd for det. Man må legge merke til de små signalene.
Han la armen rundt henne... Sånne signaler må man sjekke.
Alle er velkommen hjem til oss.
- Kondolerer. - Takk.
- Kan jeg komme forbi litt senere? - Noe nytt?
Jeg vil at du skal skrive en liste over alle som vært i din mors hus.
Familie, håndverkere, venner... Alle du kommer på.
- Mor kjente ham ikke. - Kanskje hun ikke kjente ham igjen.
Er det alt dere har?
- Hei. - Jeg skal skrive listen.
De finner ham aldri.
Avhør av anmelder
- Spiller du også fotball, Hanne? - Nei, det er nevøen min.
Jeg støtter bare klubben.
- Det er fra i dag. - Det høres godt ut.
- Du kler deg pent. - Takk.
- Venter du gjester? - De kjører bare forbi.
- Det er fjerde gang i dag. - Jøss.
- Er det samme bil? - Nei, men alle glor inn i hagen.
Du har blitt berømt nå, Hanne. Du har jo vært i avisen.
- Det er ikke så morsomt. - Det forstår jeg.
Det var god kaffe. God og sterk.
- Du sier at hodet var helt hvitt. - Ja.
Jeg vet ikke hva han lignet.
Hvordan kunne du se det når han var maskert?
Det var hull til øynene.
Han så ut som et dødninghode.
Et dødninghode..?
Sånn så han altså ut hos meg.
Har du kommet på noe mer?
Jeg har sagt at han kom med posten.
Men det kan ikke være postmannen. Vi har undersøkt den saken.
Han kom med posten.
Greit, han kom med posten.
Vi skal se på det. Takk for tipset.
Det var en ung dame som sa at det er onkelen hennes.
Hun har lagt an på ham en gang, men han foretrakk modne kvinner.
Jeg trenger å høre noe oppmuntrende.
Hanne Winther kjente igjen den mannen som voldtok henne.
Det var han som kom med posten.
Jeg tenkte at han kunne ha hatt en vikar.
Det er en kvinne i 40-årsalderen.
- Hva var det med den hvite fargen? - Vet ikke. Kanskje måneskinn.
- Vi får se neste gang. - Det blir ingen neste gang.
- Fikk du listen? - Ingen nye navn.
Asta holdt seg tydeligvis mest for seg selv.
Man skulle ha vært sjåfør og kjørt rundt i Sør-Europa som Johnny.
Hvor er han nå? Er det Verona eller..?
- Hallo! - Jeg hørte det.
Hvem vet hvem sitt vindu han er på vei ut gjennom nå?
Her er en som kjøpte en rull tape og betalte med bankkort.
- Har han noe navn? - Ole Toft Hansen.
- Heimevernsmannen? - Har han vært i huset?
Det er ikke så rart. Han var med og bar kisten.
Avhør av mistenkt
- Hei igjen. Får vi forstyrre litt? - Naturligvis.
Det er fra politiet.
- Maj-Britt. - la Cour.
Fischer.
Vær så god og sitt. Hvis dere finner plass i rotet.
Vi følte oss nesten forulempet over at dere ikke hadde besøkt oss.
Den 26. mars kjøpte du en rull tape i butikken her i Udby.
- Du betalte med bankkort. - Ja vel.
- Kan vi få se den? - Hva gjelder saken?
Vi har funnet tape og lurer på hvor den kommer fra.
- I alle fall ikke herfra. - Det er akkurat det vi vil utelukke.
Men finn frem tapen, da.
Den ligger vel i skapet.
- Vil dere ha en kopp kaffe? - Takk, men jeg har nettopp drukket.
Hei, kjære.
- Vi prøver å hjelpe politiet. - Med hva da?
Var den ikke der?
- Gå opp på rommet ditt. - Gjør som mor sier!
- Du trenger ikke å rope! - Han gjør aldri som man sier.
- Er den i verkstedet? - Jeg vet ikke.
Men se etter, da.
- Kan jeg bli med? - Naturligvis.
Dette er min lille hule når det blir for bråkete innenfor.
Du klarte det der med Anders bra. Tenk om det skjedde postmannen noe.
Han flytter vel nå? Man blir ikke kvitt et sånt rykte her i byen.
- Hvor faen kan den ha blitt av? - Hva gjorde du fredag?
- Det spør dere alle om, hva? - Det kan man si.
Jeg var hjemme til ni. Så besøkte jeg min mor på hjemmet.
Jeg kom tilbake i tolvtiden.
Husker du hva du gjorde fredag kveld?
Fredag kveld... Vi var her.
- Hele familien? - Ja.
Ole besøkte moren. Hun hadde det litt dårlig.
- Her er den! - Den er helt ny.
- Vil du ha den med deg? - Nei, det trengs ikke.
Jeg leste i avisen at han sminket ansiktet hvitt.
- Stemmer det? - Jeg vet ikke.
- Det er jo faen meg sykt! - Ja, det kan man synes.
Når vi snakker om Helene...
Du kan godt slå ham Knudsen. Du er like kjekk som han.
- Hvor vil du? - Jeg syns du skal...
Du tenker primitivt.
Bare man får nok sex, så har livet mening.
- Alle er ikke redde for ensomhet. - Men det blir kjedelig i lengden.
Nå må du slutte å projisere på meg.
Du har lært deg en del gjennom å være sammen med en psykolog.
Har du sett at Ulf er her?
Vi har ingenting annet enn tapen.
Fotfolket...
- Hva sa de på hjemmet? - Moren sa at han var der.
Kvinner beskytter sine menn og mødre sine sønner.
- Enda et løst skudd? - Ja, det kan man kalle det.
Tapen er det beste sporet vi har. Vi må henvende oss til pressen.
Vi forteller hva vi ser etter. Vi vil snakke med alle selgere på Sjælland.
Det høres ut som en god idé. Det er kanskje noe lP kan gjøre.
Jeg trenger deg og Fischer i København.
- Til hva da? - Et resymé over saken i Esbjerg.
Jeg skal ikke skrive noe resymé.
Jeg har bedt Fischer skrive rapport, og du har fått tre linjer av ham.
Jeg vet ikke hva som skjedde i Esbjerg. Jeg skriver intet resymé.
- Jeg er bare realistisk. - Vi har en galning som går løs!
Han venter bare på å fortsette.
Vi har kjørt oss fast, og du sier jo selv at vi har skremt ham.
- Jeg vil ha tatt psykopaten! - Det vil jeg også. IP fortsetter.
- Med la Cour og Gaby. - Jeg krever en skriftlig ordre.
Hvorfor i helvete er du alltid så kjepphøy?!
Jeg krever en ordre.
Unnskyld meg... Men hvis vi ikke gjør fremskritt i løpet av et døgn, -
- drøfter vi det igjen. Forstått?
Du sitter på plassen min.
- Du ser godt ut i dag. - Det mener du ikke.
Du ser godt ut i dag.
Men noe kyss får jeg ikke.
Kaller du det kyss?
Din frekkas.
Men vi skal ikke le. Else Juhl døde i natt.
- Det er nok min tur neste gang. - Nei, du er sterk.
Det sier du bare for å slippe å besøke meg.
- Jeg var her fredag også. - Politiet spurte også om det.
- Hva sa du? - At vi så på tv, selvsagt.
- Fortalte du at du sovnet? - Jeg sover aldri når du er her.
- Jeg erter bare. - Det er jo lett.
Unnskyld.
- Vil du se filmen? - Ja, det kan vi gjøre.
- Hvorfor spør de om sånt? - De spør alle.
- Er du innblandet? - De spør alle!
- Nå er du sint på meg. Du freser. - Jeg freser ikke.
Be om unnskyldning.
Unnskyld, mamma.
- Unnskyld. - Nå kjenner jeg igjen min lille Ole.
Og hans herlige varme hender.
IP, vi må snakke. Dette er fullstendig uholdbart.
- Forholdet ditt til kona mi? - Ikke gjør det mer vanskelig.
- Gjør jeg det? - Vi skal jo samarbeide.
- Dette er vanskelig for meg også. - Det er da synd å høre.
Det er sånt som skjer uten at noen ønsker det.
Unnskyld meg. Jeg er så trøtt.
Jeg har brukt hele dagen på en annen som ikke kan styre driftene sine.
Unnskyld..?
- Der er du jo. - Hei, sjef.
- Skal vi ta samme bord som sist? - Greit.
Jeg har bestilt fjordreker.
Hvor lenge har kona di hatt et forhold til sjefen din?
Men det handlet kanskje om noe helt annet?
Jeg håpet å slippe å lese om det i avisen.
- Det er altfor banalt. - Ja, naturligvis.
- Unnskyld hvis jeg misbrukte deg. - Du må gjerne misbruke meg.
Jeg føler meg tryggere når du pumper meg for informasjon.
Da tar vi det først. Ingrid har bedt oss etterlyse en viss tape.
Hun sa jeg kan få detaljene av deg.
Hva for en tape er det? Var det noe han brukte sist gang?
Ja...
En mann som forstår å øke repertoaret sitt.
- Når kommer pappa? - Jeg vet ikke. Han er hos farmor.
Din frekkas.
Merr! Purke! Svin!
Takk for en hyggelig kveld. Du trenger ikke å bli med inn.
Da når Ruth å vaske ferdig. Har du glemt å låse døren?
- Det ser du vel? - Jeg vet helt sikkert at jeg låste.
Hva i helvete..?
- Er det forsvunnet noe? - Nei, alt er som vanlig.
Den er død.
Knudsen her. Han har vært ute igjen.
Nei, det er ingen fare. Det har ikke skjedd noe.
Jeg kommer.
- Er det ham igjen? - Det skjedde ingenting.
- Sønnen hennes var der. - Men han forsøkte seg.
Nå går jeg hjem, mor. Filmen er slutt.
- Den var god. - Ja, det var en god film.
Jeg er også trøtt. Takk for besøket.
- Hvilken sang er det? - Det vet du.
Jeg har ingen anelse.
Ble hun glad i dag?
Mor blir først glad den dagen jeg flytter inn hos henne. God natt.
- Jeg har kjørt hele natten. - Unnskyld. Det er godt å se deg.
- Jeg må gå nå. - Vi skulle jo spise frokost.
Ja, men jeg må arbeide.
- Jeg har hatt ståpikk siden Hamburg. - Jøss, da!
- Hva er det som har skjedd? - Han forsøkte seg igjen i natt.
Fy faen, å være kjæreste med en snut.
Det er ikke verre enn å være kjæreste med en sjåfør. Du drar når du vil.
- Nå høres du ut som kona mi. - Dra hjem til henne, da!
Det har jo gått jævlig bra de siste årene!
Dra ut og arrester idioten.
- Du kan da sove her? - Nei, det blir gjort rent snart.
Jeg sover i bilen.
For noe dritt!
- Lå du og sov? - Nei, jeg leste Donald.
- Dette er sønnen min, Morten. - Hei, Morten.
- Husker du meg? - Nei.
Du skrev autografen på fotballen til loppemarkedet vårt.
Morten vil gjerne spørre deg om noe.
Vi skal spille finale i Holbæk...
Mot vår norske vennskapsklubb. Morten er angriper.
Vi lurer på om du vil overrekke pokalen?
Det er ikke hver dag guttene møter en som har spilt på landslaget.
- Når er det? - Klokken tolv.
- I dag..? - Du kan sitte på. Klokken elleve.
- Jeg har kjørt hele natten. - Unnskyld, det visste vi ikke.
Kanskje en annen gang.
- Når sa du at dere kjører? - Klokken elleve fra oss.
Det går sikkert.
Vår tilstedeværelse avskrekker ham tydeligvis ikke.
- Jeg er redd vi inspirerer ham. - Vi har funnet masken med sminke.
- Jeg sa at han ville ta etter det. - Nå må vi komme i gang.
- Fischer. - Jeg kommer.
Gaby, du også.
Asta Frederiksen bodde her og Gerda Larsen her.
Hvis han nærmer seg sitt eget hus -
- så bor han rett i nærheten av... Udby.
Da er han ikke ungkar. Vi har testet alle.
- Tror du ikke på profilen lenger? - Jeg vet ikke hva jeg tror.
Noe nytt fra Holbæk?
Drøyt 20 butikker har solgt tapen.
- Noe som tyder på Udby? - Ikke helt...
Jo, vi har faktisk en her.
- Men den er kjøpt etter voldtekten. - Det var jo interessant, Gaby.
Den er kjøpt på Q8 sist søndag.
Betalt med bensinkort...
... av Ole Toft Hansen.
Du har vel ikke noe imot at vi tar opp dette?
Onsdag den 10. mai, kl. 10. 15. Avhør av Ole Toft Hansen.
Til stede er Fischer og Jørgensen.
Jeg vil innrømme en ting.
Etter at dere spurte om tapen som jeg kjøpte på butikken, -
- kom jeg på at jeg ikke hadde kjøpt den der.
Tapen jeg viste kollegaen kjøpte jeg på bensinstasjonen.
Kanskje det er noe annet vi skal snakke om?
Nei, vi holder oss til tapen.
Du har altså kjøpt to ruller tape de siste seks ukene?
- Hvor er den andre rullen? - Den har jeg brukt.
- Til hva da? - Det husker jeg ikke.
Asta Frederiksen.
Jeg tror du har brukt den til å tape igjen Asta Frederiksens munn.
Det er en dårlig spøk, hva?
Søndag morgen kjøpte du tape da du fylte bensin.
Samt brød og aviser.
Brød, aviser og tape... Er det en slags søndagsforlystelse?
Det er et merkelig tidspunkt. Det var ikke noe du manglet.
- Rullen du viste var ubrukt. - Jeg så den og kjøpte den.
Det er en annen mulighet.
Du visste at vi ville spørre om tapen, og viste oss feil rull.
Trenger jeg å sitte og høre på dette?
En ting forstår jeg ikke. Hvorfor begynner du plutselig å bruke tape?
Begynte kvinnene å skrike? Orket du ikke å høre på det?
Jeg vet dere gjør jobben deres, og forsøker å ikke ta det personlig.
Men jeg vil si én ting. Anders Frederiksen er min venn!
Asta er moren hans!
Jeg blir forbannet over at dere ikke tar han som gjorde det!
Hva gjorde du i går kveld, Ole?
- Hva gjorde du i går? - Jeg besøkte mor.
Det er du god til. Det gjorde du også fredag, da Asta ble voldtatt.
- Nå må du holde opp! - Hva gjorde dere?
Vi så på tv, "Bodyguard".
- Hva handler den om? - Kevin Kostner er livvakt...
... til den der svarte sangerinnen.
- Og så blir broren hennes skutt. - Nei, søsteren hennes dør.
- Var den verd å se på nytt? - Det var første gang.
Kan det virkelig være sant? Det var en storfilm på kino.
- Dere kan bare spørre mor. - Mødre glemmer fort.
Dere kan spørre på hjemmet når jeg kom og gikk.
- Hvis noen har sett deg. - Spør, jeg er uskyldig.
Jeg tror deg, men da har du sikkert heller ikke noe imot å hjelpe oss.
- Jeg kom hit frivillig. - Jeg vil be deg om en blodprøve.
Tiden er inne.
- Hva tror du? - Tro er ikke nok i vår bransje.
Åstedet
Hvordan kan vi la ham gå? Jeg vet at det er ham.
- Det holder ikke i retten. - Og profilen...
- Jeg driter i profilen. - Nå må du gi deg!
Du har sagt at det er noen med morsbinding.
Han er jo hos moren hele tiden! Han må vel ha en binding.
Jeg er ikke uenig med deg. Jeg har sjekket Ole...
- Vil du ha sukker? - Han vokste opp alene med moren.
Det kan være problematisk. Man gjør barnet mer voksent enn det er.
- Det var ikke noe personlig. - Sånn oppfattet jeg det ikke heller.
Ole fikk et sammenbrudd da han var 15.
- Alt tyder på morsbinding. - Det var jo det jeg sa.
Sjekk alibiet hans. Hva har vi på ham?
- Vi har bare to ruller tape. - La oss bare kaste bort tid.
Vi har blodet hans. Han går ingen steder.
Jeg håper vi har rett. - Ingrid, han er en presset mann.
Hei, Ole.
- Fikk du snakket med Johnny Olsen? - Ja.
- Kommer han? - Klart det.
- Kan han sitte på med dere? - Hva mener du?
Jeg har det ikke så bra. Jeg blir hjemme.
- Jeg kan ikke sove for tiden. - Be legen om noen piller.
- Det er like bra å ta hele glasset. - Jeg lurer på noe...
Skal vi tipse avisen? Guttene skal fotograferes med Johnny Olsen.
Vi to skal fotograferes med Johnny Olsen!
Anders...
Jeg er virkelig lei for det som skjedde med moren din.
- Ja, det er Anders. - la Cour fra mordkommisjonen.
- Du er jo formann i klubben. - Hva gjelder det?
- Kan jeg få se medlemsregistret? - Vi kjører straks til Holbæk.
Vi kan ta det på telefonen.
- Hei, Ole! - Hei, John.
- Overtalte du Johnny Olsen? - Det var meg.
- Da må du vise hvordan man scorer. - Vi knuser dem.
Styret har møte etter kampen, og Anders går av som formann.
- Hva sier du? - Skal du bli formann?
- Gjør deg klar, Morten. - Tenk på saken.
- Hva skal vi gi Olsen? - En fotball?
- Jeg kjøper en flaske whisky. - Hvordan har moren din det?
- Hun har flyttet inn hos oss. - Bra det ikke skjedde henne noe.
Jeg blir ikke med. Jeg har det ikke bra.
- Hva ville politiet denne gangen? - Det var tapen. Ikke noe viktig.
- Jeg hørte deg i verkstedet i går. - Jeg var på pleiehjemmet.
Da politiet hadde vært her i går lurte jeg på om det kunne være deg.
Naturligvis kunne det ikke det.
Men så hørte jeg deg i verkstedet, og lurte på hvorfor du ikke kom inn.
Jeg lå og så på deg i natt. Plutselig ble jeg nysgjerrig.
Da politiet hentet deg gikk jeg ut i verkstedet -
- og fant det du har gjemt der.
Hvordan skal jeg noensinne kunne fortelle det til Morten?
Jeg er klar.
Vi kan glemme alibiet hans. Moren sov gjennom hele filmen.
Jeg har lett etter noe som ofrene hadde felles.
- Jeg har funnet det. - Den så jeg hos Hanne.
Alle er støttemedlemmer i klubben. Og hvem deler ut avisen..?
- Ole Toft Hansen. - "Han som kommer med posten."
Arrester ham.
Hallo..?
Ingrid.
Ole har skutt seg...
... og før det skjøt han kona og sønnen.
De ligger i huset.
Vi kom for sent.
- Vær så god, Trine. - Du leder jo etterforskningen.
- Hva sier du til slutten? - Det er dypt tragisk.
- Hvorfor tok han livet av familien? - Det vet jeg ikke.
Dere visste han var heimevernsmann og at han hadde våpen hjemme.
Dere hadde forhørt ham og tok blodprøve.
- Dere satte ham under press. - Det er normal prosedyre.
- Var det klokt å la ham gå? - Vi kunne ikke holde på ham.
- Dere tok sjansen. - Det er normal...
Det var ingen grunn til å arrestere ham. Det er Knudsen og jeg enige i.
Kunne dere ikke ha unngått det?
I Danmark arresterer vi ikke folk på løs mistanke.
Vi arbeider innenfor lovens rammer, og alle regler er fulgt.
Var det noe mer? Da sier vi takk for i dag.
- Adjø. Takk for nå. - Selv takk.
- Hva skal vi..? Vi ses. - Klart det.
Jeg ville bare si farvel.
Ha det bra.
- Kan jeg få sitte på med deg? - Jo, det kan du godt.
Hun hadde jo rett! Vi hadde kunnet unngå det!
Ja... Vi kan jo alltid plage oss selv.
- Men til hvilken nytte? - Under avhøret...
- Alt pekte mot ham. - Ja, men du hadde ikke nok.
Pressen angriper oss med det samme hvis vi holder på noen uten grunn.
Det er pent av deg, men det hjelper ikke.
Jeg har lyst til å drikke meg full.
Det høres ut som en god idé.
Får jeg bli med?
Det må du gjerne.
Blodprøven viste som ventet at Ole Toft Hansen var gjerningsmannen.
Oversatt av: Trond E. Haugan SDl Media